Христо Смирненски
Из „Войнишки песни“

chitanka.info

Нощта разперила ли е крилата,

или сияе горе Феб,

все ти въртиш ми се в главата,

все тебе мисля, вечно теб.

Мъгла провлачила ли се е сива,

стоя на поста помразен

и мисля си, че галено обвива,

дете, коса ти буйна мен.

В мъглата на топола ли се мерка

покрай реката силует,

аз виждам в него стройната си Верка,

аз виждам, виждам те навред!

Мъглата дигне ли се, по тревите

росица бисерна блести,

аз спомням си тогаз, дете, сълзите,

които ля за мене ти.

А щом сияюща зората метне

пурпурозлатний си воал,

аз спомням си усмивките ти сетни

и тръпна пак от радост цял…

Усмихне ли се Феб зад снежен гребен,

проблеснат първите лъчи —

почувствувам аз блясъка вълшебен

на твоите палави очи…

На пост, почивка съм или в кипежа

на бой стихиен, бой свиреп —

все ти, дете, ми си копнежа,

все тебе мисля, вечно теб.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.